Ganske vist ligger Mercy Falls Hospital tæt på ulykkesstedet -
- men det skal nedlægges, så alle tilskadekomne bringes til St James Hospital.
Det vækker bekymring for kapaciteten -
- da der nu er 35 tilskadekomne.
Tallet kan stige betragteligt under det fortsatte redningsarbejde.
Det forlyder, der er mindst ti døde, men endnu er der intet officielt -
- om antallet af ofre, eller årsagen til ulykken.
Den største ulykke i øens historie.
Eksperternes foreløbige udtalelser tyder ikke på fejl på skinnerne.
En menneskelig fejl kan være årsagen.
Men da togføreren døde -
- kan årsagen først fastslås efter en undersøgelse.
Øens største erhverv er turisme, og man frygter, at mange døde er...
- Susan. - Hvad laver du oppe?
Hun kommer.
- Jeg ikke vil høre mere om det. - Men jeg kan mærke det.
Gå ind i seng, det er sidste nat her, vi er væk herfra i morgen.
Gå så i seng.
- Det gør ondt. - Vi skal nok få dig rask.
- Hvad skete der? - Han begyndte pludselig at skrige.
Jeg har sagt, her sker mærkelige ting, hvorfor hører du ikke på mig?
En, to, tre...
Lig stille et øjeblik, så er du flink.
Er du sikker på, han ikke faldt ud af sengen?
Ja, så havde jeg jo fundet ham på gulvet.
Dygtig dreng, det klarede du flot.
Vi skal lige gøre det en gang til.
Det er vigtigt, du fortæller os, hvad der skete.
Jeg ved det ikke.
Han ved ikke, hvad der skete. Det siger han i al fald.
- Det her giver ingen mening. - Nej, det sagde jeg jo.
Tag det roligt.
Godt, Simon, lig helt stille.
To dage senere
Ms Nichols?
- Amy? - Ja.
Velkommen til øen. Undskyld, jeg blev forsinket.
Hvis du tager den her, snupper jeg dem.
Var det en god tur? Jeg vidste ikke, du var amerikaner.
- Har du været i England i lang tid? - Det er en lang historie.
Jeg har en film til ungerne i tasken, en fyr i Manchester sender mig dem.
Det er den ægte vare, ikke en video.
- Kan du lide film? - Ja, hvis de er gode.
Gør dig klar til en lang tur. Mercy Falls er langt ude på landet.
Det er til dels derfor, vi lukker. Vi skulle have været ude nu.
De fleste børn er overført til St James midt på øen.
Men på grund af togulykken er de løbet tør for senge -
- så vi må bare vente.
Mrs. Folder sætter dig ind i tingene, hun er chefsygeplejerske.
Undskyld det korte varsel, men vi fik en sygemelding for to dage siden.
Jeg troede ikke, det blev nødvendigt med en vikar, men vi er her jo stadig.
- Roy har vel fortalt dig historien. - Mere eller mindre.
Forhåbentlig sker det snart, for vi er underbemandede.
Det er en ubehagelig situation for alle.
De resterende børn er ovenpå. Hele etagen er stort pakket ned.
Vi har kun det mest nødvendige tilbage.
For resten, hvis du skal ringe, må du bruge din mobil. Telefonerne er lukket.
- Hvor vil du have de her? - Derovre, jeg kommer om et øjeblik.
Nej, der er ingen knap til 2. etage.
- Er den allerede ryddet? - Den har været lukket siden 1959.
Når man ikke ryddede etagen dengang, kan det være lige meget nu.
Der har været lukket af siden.
Ms Perez det her er ms Nichols. Hun har nattevagten, til vi lukker.
- Goddag. - Ms Perez hjælper dig herfra.
Hun skal bo i stue syv. Jeg må ned igen, undskyld mig.
Kald mig Helen. Nu skal jeg vise dig rundt.
- Der er ikke så meget tilbage. - Det har jeg hørt.
Her er legestuen.
Der er masser at lege med, så de er ikke til meget besvær.
- Men i dag er de specielt rolige. - Hvorfor?
Det er besøgsdag. Deres forældre er lige gået.
- Hvor mange børn er her? - 8 lungesyge, jeg gennemgår dem senere.
- Jeg vil godt læse journalerne. - Tag det roligt, der er god tid.
Kom, jeg synes, du skal møde børnene.
Børn, det her er Amy, jeres nye natsygeplejerske.
Hej!
- Hvor er Susan? - Susan var nødt til at rejse.
- Hvordan har I det? - Vi er syge.
Hvad hedder du?
- Maggie. - Reynolds.
- Havde du besøg af dine forældre i dag? - Jeg har ingen.
Det har jeg heller ikke.
- Klodserne må være sjove at lege med. - Man leger ikke med dem.
- Hvad gør man så med dem? - Taler.
Med hvem?
Vi skal rydde op, maden er her snart, lad mig ikke sige det to gange.
Vi ses senere, Maggie.
Læg klodserne på plads, jeg er træt af at finde dem alle vegne.
Vi har placeret dem alle sammen her, så de andre stuer kan ryddes.
- Det her er David. - Hej, David.
Og Richard. Han har været i respirator i tre uger, men han kommer sig.
- Hvor tit skal den tjekkes? - Ind i mellem, den styres automatisk.
Du er ivrig efter at komme i gang, ikke?
Værsgo...
På tre... Et, to, tre.
Jeg er Amy, den nye natsygeplejerske.
Simon skal til prøvetagning i London i morgen, hav ham klar efter frokost.
- Velkommen, Amy. - Tak.
- Hvad er der med dig? - Simon brækkede benet forleden nat.
- Hvordan gik det til? - Godt spørgsmål.
40 sekunder endnu.
Sagde jeg, tiden var gået?
- Den pige driver mig til vanvid. - Hvem?
Maggie... jeg kan se, du fandt dem.
De skal nok holde dig beskæftiget.
Matt, lyset skal slukkes om fem minutter.
Hvis du har brug for noget, er Matt dernede.
Robert, natlægen er her om et øjeblik.
I skal nok udgøre et godt hold. Nu smutter jeg, held og lykke.
- Maggie, hvorfor ligger du vågen? - Jeg kan ikke sove.
Den er sød. Da jeg var lille, havde jeg også en.
Ved du, hvad jeg kaldte den?
Hr. Søvnig -
- fordi den hjalp mig, med at falde i søvn, sov nu.
- Charlotte... - Hvad siger du?
Klodserne. Jeg taler med Charlotte med dem.
- Hvem er Charlotte? - Jeg tror, hun er en pige.
- Kan hun ikke tale? - Nej, hun er anderledes.
Hun er mekanisk.
En mekanisk pige.
- Hvad snakker I om? - Ingenting.
- Hun siger næsten aldrig noget mere. - Måske skulle vi besøge hende.
- Ved du, hvor hun er? - Ovenpå.
Jeg troede ikke, der boede nogen deroppe.
Hvis Charlotte kommer tilbage, snakker vi to med hende, ikke?
Godnat.
MINE
Der sker ikke noget, hop i seng igen.
Der sker ikke noget.
- Hvad var det? - Jeg ved det ikke, måske rørsystemet.
Nej, det var hende, det sagde jeg jo.
Hun er vred.
Jeg har ringet på dig i ti minutter.
- Er der noget galt? - Jeg hørte noget, gjorde du også?
- Nej, jeg hørte ingenting. - Mener du det?
Hvad burde jeg have hørt?
Jeg ved det ikke, det lød som om det kom fra anden sal.
Det skræmte mig og børnene.
Det er et gammelt hus, tagetagen er fuld af ventilationsrør.
Du vænner dig til det.
- Skal jeg ringe til dr. Kerry? - Nej, det er i orden.
Fedt!
Tag det roligt, lad være at skubbe hinanden.
- Skal vi flyve i helikopter? - Nej, desværre.
Hej, Amy. Hvordan går det?
Jeg viser filmen i morgen, det er sidste gang, så det er noget særligt.
- Jeg håber, du kommer. - Ja, jeg kommer.
- Er der noget, der trykker dig? - Jeg er lidt bekymret.
- Allerede? Du er lige kommet. - Det er en af pigerne.
- Hun er besat af ideen om en ovenpå. - Det er Charlotte, ikke?
Det skal du ikke tage dig af. Det er ikke første gang.
Jeg har været her i en evighed, og der er altid nogen, som ser hende.
Hun er blevet en skrøne, det skal du ikke tænke på. Vi ses.
Jeg blæser på helikopteren, jeg vil væk herfra i dag!
- Du må vente lidt længere. - Hun er bange.
Hvad er der at være bange for? Er der sket noget?
Nej. Rørene gik bare amok. Vi blev alle sammen lidt bange.
Hvordan går det? Føler du dig mere afslappet nu?
Maggie og jeg er ved at lære hinanden at kende.
Vær forsigtig med hende, hun kan være lidt...svær.
Men nu du er her, vil du så overtage et øjeblik?
- På med jakken, Simon, det er koldt. - Er I klar til at tage af sted?
Vi er næsten færdige.
Du må være Amy. Dr. Kerry...Robert.
Hej, jeg troede, du havde nattevagt.
Det havde jeg, men jeg ville ikke lade Simon tage af sted uden at sige farvel.
Vi er jo gamle venner, ikke?
Matt sagde, det gik vildt til i nat.
Det var ikke noget... bare lidt skræmmende.
Her kan være lidt skræmmende om natten og meget kedeligt, så ring næste gang.
- Fem minutter, Helen. - Godt.
Kom og sig farvel til Simon, unger.
- Har du fløjet i helikopter før? - Nej.
- Vi ses senere. - Jeg får ikke set filmen.
Du går ikke glip af noget, det er en dårlig film. Op med humøret.
For resten, brug ikke sygeplejerskernes toilet, der er ingen vand.
Sig, det er løgn.
Susan, har du det godt?
Nej.
- Hvad er der galt? - Jeg ved det ikke.
Roy!
Sådan.
Den kører den gale vej.
Du skal ikke være bange, den kører ned igen om lidt.
Roy!
Simon?
Hvad er der i vejen, Amy?
Hvad fanden!
Jeg henter nøglen. Du bliver her.
- Hvor er din inhalator? - Jeg vil ud!
Der sker ikke noget, træk vejret normalt.
Kom nu!
Hvad fanden!
Hun prøver at skade mig. Den mekaniske pige.
Maggie fortalte mig om hende.
For guds skyld, rør jer ikke! Vi kommer og henter jer.
Tag det roligt, Amy.
- Hvad er det, der foregår? - Tilkald dr. Marcus.
- Amy... - Rolig nu, rør dig ikke.
Bevar roen, Amy.
Rør dig ikke, du må for Guds skyld ikke røre dig.
Ned!
Nu er børnene endelig faldet til ro.
- Jeg er ked af det. - Pjat, det var jo ikke din skyld.
Jeg er glad for, det ikke var mig, Jeg sad i en i seks timer en gang.
Som om det ikke var nok, var min mor med. Hvis I kendte hende...
- Ms Perez, se til børnene. - Det har jeg lige gjort.
Så gør det igen.
- Du må hvile dig, jeg tager din vagt. - Nej, jeg har det fint.
- Men tak. - Godt, som du vil.
Nogle arter...
Matt?
Amy, jeg ved, hvad du har gjort.
Sikken dag, hvad?
Undskyld, skræmte jeg dig?
Hvad er der?
Ingenting... Det betyder ikke noget,
- Hvad laver du? - Ingenting.
Vil du have en hånd med det?
- Hvordan har du det med børnene? - Fint, det går rigtigt godt.
- Specielt med Maggie. - Ja, hende har du vist taget til dig.
- Hun er forældreløs, ikke? - Jo, og hun har cystisk fibrose.
Der kan man tale om sort uheld. Og det er slemt.
Vi kan kun gøre det så let for hende som muligt.
Og historien med Susan var ikke til megen hjælp.
Maggie var virkelig glad for hende.
Hun knytter sig ikke så let til nogen.
Jeg fryser lidt. Jeg henter en trøje.
- Maggie! Hvad laver du her? - Så du hende?
Ikke det igen, nu taler vi ikke mere om det.
Men du tog elevatoren derop. Du må have set hende.
Jeg så hende ikke, for der er ingen.
Hun eksisterer ikke, kun herinde.
Jeg opfinder det ikke, det var hende, som slog Simon.
Ingen gjorde Simon noget.
Hvorfor er der så ingen, som kan forklare, hvad der skete?
Spørg Susan, hun kan fortælle dig det.
Robert, fortæl mig, hvad der skete...
...med Simon.
Han brækkede lårbenet to steder. Hvorfor?
På det røntgen her er der en fraktur. Kun en,
Det her blev taget tre minutter senere. Der er to. Hvordan forklarer du det?
Vi ved ikke, hvad der skete.
Det er derfor han kom under observation og blev sendt til London.
Susan rejste, fordi hun var bange, ikke?
- Hvor vil du hen med det her? - Sig det nu.
Godt, det gjorde hun måske.
Goddag... Undskyld, jeg forstyrrer.
Jeg ville tale med Susan.
Lad bare mig...
Tak.
Undskyld, er du en af Susans venner?
Nej, jeg kender hende ikke, jeg ville bare tale med hende.
Jeg arbejder på hospitalet.
Susan døde i går. Hendes bil skred ud.
En forfærdelig tragedie.
Det gør mig ondt.
Du er også bekymret, ikke?
Susan var.
Lige siden hun var lille, har hun betroet sig til mig.
På det seneste blev hun undvigende, som om hun var bange for noget.
Susan sagde ikke, hvad det var.
Hvad det end var, besluttede hun at opsøge anden hjælp.
Hvilken slags hjælp?
Tillykke med fødselsdagen, prinsesse, det tog mig lang tid at finde dig.
Og nu hvor du er 16, er tiden inde for min trolddom.
Tornerose...
Tornerose.
Nej, rør den ikke!
Jeg glæder mig til at se, når I får jeres datters lig.
Tornerose.
Vågn op, Tornerose.
Vågn.
Du godeste, det er forfærdeligt.
Jeg anede det ikke.
Hvorfor opsøgte du hende? Jeg forstår det ikke.
Jeg ville vide, hvad hun var så bange for.
- Hvad fanden snakker du om? - Du så, hvad der skete i elevatoren.
- Og jeg har hørt ting. - Ting? Du mener vel ikke spøgelser?
Undskyld mig, jeg må skrive et kondolencebrev til Susans forældre.
Ved du hvem Charlotte er?
- En af pigerne, taler om... - Ms Nichols...
Maggie er en speciel lille pige, det ved du sikkert.
Hvis hun vil give sin fantasi frit løb, så lad hende.
- Men du er for gammel til den slags. - Nogen må tage et ansvar.
Ansvar? Få mig ikke til at grine. Jeg ved, præcis hvem du er.
Du ved vel, jeg ikke ville ansætte dig uden først at tjekke dine papirer.
Få mig ikke til at fortryde min beslutning.
Kunne I lide den? Nu er det sengetid.
Kom så.
Utroligt Maggie uden hr. Søvnig.
Ved du, hvad jeg tror?
Jeg tror, prinsen redder hende, fordi han er forelsket.
- Det tror jeg også. - Det er derfor, han kysser hende.
- Men det skal være et kærlighedskys. - Et kærlighedskys?
- Hvordan kender man et kærlighedskys? - Det er på munden.
Er Simon kommet tilbage?
Amy!
Rør hende ikke!
Hvad sker der?
- Børnene var der, spørg dem. - Det har jeg gjort.
- De så kun dig gå i panik. - Der skete noget derinde.
- Hvorfor tror du mig ikke? - Det gør jeg, men sund fornuft...
- Maggie har set hende. - Hun er et barn med en livlig fantasi.
- Der var noget under det lagen. - Du må tage dig sammen.
Børnene har det fint nu.
- Hvis I ikke har brug for andet... - Nej, ellers tak.
Hvis du vil, kan jeg overtage...
- De hjælper sikkert ikke. - Det ved du ikke! Du kender mig ikke.
Nej, det gør jeg ikke, men jeg ved, hvad der skete med dig.
Folder fortalte det... Det var en fejltagelse.
Ja, det var en fejltagelse.
Ja, det skulle jeg have sagt... til hans mor.
Nej, det var fandeme... det var forbandet forsømmelighed.
- Hold så kæft! Rør mig ikke! - Det er et barsk arbejde, det ved Gud.
Og det kan få ens hjerte til at briste.
Alle begår fejl, jeg har lavet mange, men man kan ikke bære rundt på dem.
Nej, nej... Du skal ikke fortælle mig, hvad jeg skal føle.
Jeg tror, det måske er det, der gør dig bange.
Hør på mig, det er første gang du arbejder, siden det skete.
Det er forståeligt, hvis du ikke er ovre det.
Siger du, jeg opfinder det hele? At jeg er sindssyg?
Jeg siger, du måske er overbeskyttende over for børnene -
- fordi du er bange.
Bange for dig selv. Jeg leder efter en forklaring.
- Jeg prøver faktisk at hjælpe dig. - Rend mig!
Det er virkelig flot.
Hvad er det?
Jeg tror ikke, han svarer dig, Adam er autistisk.
Han virker tit, som om han ikke ved, vi er her.
Fader Tom ringede og sagde, du måske kom.
Det ligner ikke den vantro Thomas at sende folk til os.
- Han sagde, I havde talt med Susan. - Hun kom for nogle uger siden.
Mange kommer, når de er bange, eller har brug for svar.
Ved du, hvad livet er, ms Nichols?
Det er en rejse mellem to verdener. Vores, de levendes verden -
- og de dødes verden.
Forstår du, de to verdener er separate.
Vi kan ikke se den anden verden, hvor gerne vi end vil.
Den er ikke for os endnu.
Men der er dem, som når de nærmer sig den anden verden -
- får et glimt af noget i den, noget der nærmer sig den her verden.
Susan nærmede sig den, hun var døende.
Det var derfor, hun kunne se.
Charlotte...
Jeg er bange for, der er noget på hospitalet fra den anden side -
- som af en eller anden grund er kommet tæt på vores.
Noget som ikke accepterer, eller ikke forstår -
- at det er dødt.
- En som er død på hospitalet? - Det handler ikke om, hvor de døde.
Ikke engang om hvor de levede, det er meget mere enkelt.
De holder sig tæt til det, de elsker, Det er det, der holder på dem.
Åh, Adam... Det lader til, han var bevidst om dig alligevel.
Han har aldrig givet nogen en gave før.
- Der er en til, som kan se hende. - Ja, det sagde Susan.
Den lille pige har brug for din kærlighed, det har hun virkelig.
Langsomme indåndinger.
- Folder leder efter dig. - Hvad er der sket?
Maggie...
Vent...
Det er i orden, hun er stabil nu.
Hun fik et nyt anfald. De kommer oftere nu.
- Hej, hvordan har du det? - Godt, tak.
Jeg parkerede den udenfor.
Kan du huske børnene, du fortalte om? Dem der snakkede om Charlotte.
Jeg har brug for en tjeneste mere.
Jeg ved ikke, om det her er rigtigt, journalerne er fortrolige.
- Jeg er ligeglad. - Godt...
Dem vi leder efter, jeg tror...
Marvin Jones. Det er mange år siden.
Han talte tit om hende. Jeg husker ham stadig.
En rigtig vildbasse. Han døde på operationsbordet. Stakkels fyr.
Evelyn Thomas. Det var i firserne.
En rigtig engel. Hun kaldte hende "en hemmelig ven".
DØD
Glem det. Det er lige meget.
- Hvad handler det her om. - Jeg ved det ikke endnu.
Jeg må spørge dig om noget. Lov mig at sige sandheden.
Lover du det?
Det handler om Charlotte.
Har du virkelig set hende?
RØR DEM IKKE
IKKE DINE
Vi kører nu.
- Hvad med børnene? - Helen er hos dem.
- De ved vidst ikke noget. - Godt, hvad med Maggie?
Hun har det fint, vi kørte hende ind på stuen, der har hun det bedre.
Hvad nu? Hvordan vil I forklare det her?
Roy er død og ingen kan forklare, hvad der skete. Og hvad med Simon?
Jeg vil blæse på, hvad du mener, vi må have børnene væk herfra.
- Der er noget ondt... - Så er det nok!
Vi er alle sammen bekymrede, vi gør, hvad vi kan, tag dig sammen!
Måske begik jeg en fejl alligevel.
Amy! Hør på mig. Det hjælper ikke at blive rasende.
Hvad vil du have, jeg skal gøre? Lade som ingenting som jer?
Eller flygte som Susan? Det vil jeg ikke.
Jeg svigter ikke børnene, ikke den her gang.
Helen!
Forfærdeligt, ikke? Det var smukt, da jeg tog hjemmefra, nu øser det ned.
Det regner og regner hele tiden. Bare jeg var blevet i Madrid.
Jeg har ingen paraply, og jeg skal gå hele vejen hjem.
Og jeg vil ikke vaske den skide uniform!
Fatter du ikke, hvad der er sket? Roy er død.
- Du vidste... Susan fortalte det, ikke? - Nej.
- Susan var gal. - Nej, hun var ikke.
Lad ikke, som om der ikke foregår noget, det hjælper os ikke.
Du må dække for mig.
- Er du sikker? - Ja, jeg har det godt.
Dr. Kerry sagde, jeg kunne stå op, når jeg havde det godt nok.
Der.
- Hvor ved du det fra? - Susan fortalte mig det.
Du må gå ind i seng.
Du har det stadig ikke helt godt.
Gå nu.
Amy, løb!
- I seng med dig... Hvor er Folder? - Hun er gået hjem.
- Min hr. Søvnig? - Vær sød at gå i seng.
- Amy... - Bliv her.
- Se på hende for pokker. - Det er bare et foto.
- Der er mange, som hedder Charlotte. - Den mekaniske pige.
Jeg beder dig...
Der er ingen Charlotte.
Hvor er Roys filmfremviser?
- Hvad er det? - Osteogenesis imperfecta.
Knogleskørhed.
Den er ret sjælden, det er en mutation af knoglevævet.
Knoglerne bliver abnormt skøre, så der let opstår frakturer.
Åh Gud, de vidste ikke meget om det dengang.
Behandlingen var ret primitiv.
Åh gud.
Vredesudbrud er ret normale, smerten bliver til vrede.
Jeg ved ikke hvordan, men den lille pige er her stadig.
Maggie sagde sandheden, hun så hende.
Det gjorde Susan også. Det var derfor hun rejste.
- Hvorfor kun dem? - Susan var tæt på at dø.
Man skal være tæt på for at se. Det var hun. Og Maggie...
Du ved det.
Tænk over det, der er sket.
Hun vil have, alle lider, som hende. Så hun smadrer ting i vrede.
- Det sker igen. - Det er 40 år siden.
- Hvorfor sker det nu? - Jeg ved ikke hvorfor.
Men jeg ved, hun er her.
- Det kan du ikke bede mig tro på. - Jeg har også set hende.
- Hvad? - Hun var der.
Hun stod lige foran mig.
Det er vist på tide at komme væk herfra.
Jeg ringer til St James. Marcus er der.
Jeg siger, det er en nødsituation, så henter han os.
Du går ovenpå med Helen og gør børnene klar. Vi skal ud herfra.
- Hvad sker der? - Skynd jer.
Der er ingen forbindelse, det må være stormen.
- Folder bor tæt på, jeg ringer derfra. - Nej, jeg går.
Kom så, tag jakkerne på.
- Skal vi væk? - Ja, det skal vi.
- I helikopteren? - Nej, ikke i aften Nicholas.
Maggie...
- Helen. - Jeg kommer, min ven.
- Hvad fanden sker der? - Jeg ved det ikke.
Hun er vred.
Richard hyperventilerer. Han må have en bærbar enhed.
Se i kælderen, der er måske en.
- Jeg skynder mig. - Jeg skal lige have den her ud.
- Hvorfor er du ikke hos børnene? - Vi må have dem væk.
Du må ringe til St James og bede dem komme nu!
Er du blevet skør?
Jeg beder dig...
Det var bare nålen, der knækkede, jeg fjerner den, tag det roligt.
Tilbage!
Ryk jer, sagde jeg.
- Det er "Glaspigen". - Du burde have forstået det.
- Du burde have lyttet til mig. - Hvordan kan du forvente...
Det er for absurd.
Jeg var lige startet, da det skete. Det var en skandale.
- Hvad snakker du om? - Hendes sygeplejerske.
- Hun blev ansat til at passe pigen. - Hvad skete der?
Jeg ved det ikke helt, Pigen var begyndt at gøre fremskridt.
Lægerne ville overføre hende til et andet sted, da hun fik et tilbagefald.
Alle var forbløffede, indtil de fandt ud af det.
Fandt ud af hvad?
Sygeplejersken blev anklaget for at have forårsaget frakturerne.
Hun ville ikke have hende sendt videre, hun var som besat af hende.
Man foretog en undersøgelse, og så blev hun fyret.
Hun kunne åbenbart ikke klare tanken om at skulle væk fra børnene.
- Så skete det. - Hvad gjorde hun?
Hun kvalte hende.
Hun tog pigens proteser på og kastede sig i elevatorskakten.
Du drømmer ikke om balladen. Man overvejede at lukke hospitalet.
Til sidst lukkede man anden etage og så gik det i glemmebogen.
- Helen? - Hvor blev du af?
- Er alle klar? - Ja, bortset fra Richard.
- Bliv hos Richard, hvor er Robert? - Jeg ved det ikke.
- Jeg vidste ikke, hvor du var, - Får børnene ud og hold dem samlet.
Matt?
- Robert, hvor var du? - Det er ikke hende.
Pigen hed Mandy Phillips. Det står alt sammen her.
Hendes sygeplejerske hed Charlotte Rivers.
Hun er anderledes, hun er mekanisk.
De holder sig i nærheden af dem, de elsker.
Det er derfor, det begyndte nu.
Hun forårsagede frakturerne, for at de ikke skulle fjerne hende.
Nu gør hun det samme igen.
Hun er blevet her i alle årene, fordi hun har brug for børnene.
Kom så, så går vi.
Det begyndte, da de blev overflyttet.
Kom nu!
Helen!
Det skal nok gå.
- Hun lader dem ikke gå. - Vi kan ikke beholde dem her.
Kom så!
Skynd jer, løb!
- Få dem ind igen! - Vi må ud herfra!
Du må stole på os.
- Det kan være, vi tager fejl. - Nej.
Vi fik et nødopkald om at evakuere jer.
- Nej, gør noget, Robert! - I må ikke fjerne børnene herfra.
Jeg er den ansvarshavende børnelæge, børnene er i stor fare.
- Hvor er iltpumpen? - Her!
- Vent...hvorfor sker der ikke noget? - Jeg fatter det ikke.
Måske er det i orden.
Jeg tager ham, kom her.
Dr. Kerry, vil De...
Hvor er Maggie? jeg kan ikke finde hende.
Helen! Hvor er Maggie?
- Hvor er Maggie? - Hun ville have sin sutteklud.
- Åh Gud, ovenpå. - Hvad?
Det er derfor, hun ikke gør noget. Hun har Maggie.
Maggie!
Amy!
- Jeg ville have hr. Søvnig. - Tag det roligt, min engel.
- Hun vil ikke lade mig gå. - Det skal nok gå.
Rør dig ikke.
Det skal nok gå alt sammen.
Hør godt efter, du må blive her lidt.
Der sker ikke noget, skat.
Hun passer på dig. Hun er en sød dame.
Du får det godt her.
Hold godt fast i hr. Søvnig, så fast som du kan.
Vi fandt en mandlig sygeplejerske han har flere frakturer, men er i live.
Maggie...
Maggie?
Maggie, nej...
Nej...
Amy!
Nej, hun er død...
Jeg får nogen til at hjælpe dig.
Det er lige meget nu, Det er overstået, børnene er væk.
Der er ikke noget, der holder på hende,
Hun er væk.
Jeg så hende.
Jeg dør.
Jeg vil blæse på, hvad du så. jeg får dig væk herfra.
Hun har mistet en masse blod.
Vi skal bruge tre enheder.
Hun trækker ikke vejret.
Jeg må defibrillere.
Væk. Vi mister hende,
Lad til 200. Væk.
Åh Gud! Lad til 360. Væk.
Hjertemassage. Kom nu, Amy!
- Kom tilbage, Amy! - Det er nyttesløst.
Giv mig 360 igen.
- Væk! For helvede da! - Hun er død.
Lad til 360 igen, tak.
Kom nu, Amy! Lad igen!
Stop!
Lad til 360 igen...
Ved du, hvad jeg tror?
Jeg tror, prinsessen skal have et kys for at blive reddet.
Et kærlighedskys.
Lad til 360... Væk.
Amy!
Hvordan har du det?
Du har besøg.
Vi så reportagen i tv. Lægen fortalte, hvad der skete med dig.
Du har været meget heldig.
- Hvorfor? - Du er her stadig.
Hvorfor så jeg hende?
- Det burde jeg ikke have gjort. - Nogle gange må man bare glemme.
Hun trænger til at hvile sig.
Farvel.
Robert.
- Har der været andre? - Ikke så vidt jeg ved, hvorfor?
Du må ikke påtage dig skylden den her gang.
Pigen havde brug for dig. Du var hos hende til det sidste.
Og det vidste hun.
Jeg ved det.
Du må ikke for gå for langt væk.
Det handler ikke om, hvor de dør, ikke engang om hvor de levede.
Det er meget mere enkelt, de bliver tæt på det, de elsker.
Det er det, som holder dem her.
Ikke andet.
Oversættelse: Noble Text